In octombrie 1947, reprezentanţii a 23 de state au semnat, la Geneva, Acordul General pentru Tarife şi Comerţ (General Agreement on Tariffs and Trade G.A.T.T.), care a intrat în vigoare la 1 ianuarie 1948. Acest organism internaţional — specializat în probleme de comerţ – a fost creat pentru a acţiona în direcţia eliminării treptate a restricţiilor din calea schimburilor comerciale internaţionale. România este membra a Acordului General pentru Tarife şi Comerţ.
Pe lângă reducerea taxelor vamale (convenite cu ocazia negocierilor din 1947), în Acordul General pentru Tarife şi Comerţ au fost menţionate şi alte principii, care să stea la bază relaţiilor comerciale dintre ţările membre, cum sunt: acordarea reciprocă între ţările membre a clauzei naţiunii celei mai favorizate; interzicerea restricţiilor cantitative la import; limitarea şi eliminarea subvenţiilor din comerţul exterior; protejarea pieţelor şi a industriilor naţionale prin taxe vamale, care nu trebuie să aibă caracter prohibitiv prin nivelul lor exagerat de mare; acordarea de concesii comerciale ţărilor în curs de dezvoltare, fără a li se cere reciprocitate; valoarea la care se aplică taxele vamale să fie o valoare reală, adică transformarea preţului în monedă naţionala să se facă la un curs real (în principiu, recunoscut de Fondul Monetar Internaţional) etc.
Acordul permite, în anumite condiţii practicarea de sisteme vamale preferenţiale, crearea de zone ale liberului schimb şi de uniuni vamale cu tarife externe comune, introducerea de către ţările în curs de dezvoltare a unor măsuri de politică comercială cu caracter protecţionist în vederea protejării industriei naţionale, admiterea de restricţii cantitative la importul unor produse pentru motive, cum ar fi, de exemplu, echilibrarea a balanţei de plăţi externe.
Activitatea G.A.T.T. pe linia reducerii tarifelor vamale se concretizează în organizarea unor runde de negocieri comerciale multilaterale. Cele opt runde de negocieri tarifare care au “fost iniţiate până în prezent au condus la importante concesii de ordin tarifar (concesii vamale).
Concesiile vamale pot apare sub diferite forme, cum sunt: reducerea nivelului taxelor vamale existente, micşorarea decalajului dintre nivelul taxelor vamale generale şi al celor preferenţiale; consolidarea taxelor vamale în vigoare la nivelul existent; angajamentul de a nu efectua măriri de taxe vamale peste un anumit nivel.
Obiectivele negocierilor tarifare pot fi realizate fie pe baza metodei reducerii directe a taxelor vamale, adică reducerea taxelor vamale „produs cu produs” sau „ţară cu ţară”, fie a metodei reducerii lineare a taxelor vamale, adică stabilirea unui procent de reducere a taxelor vamale pe grupe de mărfuri. Prima metodă de reducere este folosită, în general, în tratativele bilaterale, dar poate fi utilizată şi în cele multilaterale, iar cea de-a doua metodă este specifică tratativelor multilaterale.